Зразок
інструкції з охорони праці
для слюсаря з виготовлення деталей та вузлів
систем вентиляції, кондиціонування повітря,
пневмотранспорту та аспірації

ЗАТВЕРДЖУЮ
__________________________________
(посада керівника, назва підприємства)
 ___________		_________________
    (підпис)		(ініціали, прізвище)
	«____» __________ 20__ р.

Інструкція з охорони праці
для слюсаря з виготовлення деталей та вузлів
систем вентиляції, кондиціонування повітря,
пневмотранспорту та аспірації

1. Загальні положення

1.1. Інструкція з охорони праці для слюсаря з виготовлення деталей та вузлів систем вентиляції, кондиціонування повітря, пневмотранспорту та аспірації (далі — слюсаря) розроблена на підставі чинного законодавства України про охорону праці та з урахуванням вимог нормативно-правових актів, в тому числі:
- Положення про розробку інструкцій з охорони праці (НПАОП 0.00-4.15-98);
- Переліку робіт з підвищеною небезпекою (НПАОП 0.00-2.01-05);
- ДБН А.3.2-2-2009 «Охорона праці і промислова безпека у будівництві (НПАОП 45.2-7.02-12);
- Правил безпечної роботи з інструментом та пристроями (НПАОП 0.00-1.71-13);
- Правил охорони праці під час виконання робіт на висоті (НПАОП 0.00-1.15-07);
- Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання (НПАОП 0.00-1.80-18);
і є обов'язковим для виконання нормативним актом в межах підприємства для працівників, залучених до таких робіт.
1.2. Працівники, які порушили вимоги даної інструкції, несуть персональну відповідальність в установленому законом порядку: дисциплінарну, адміністративну, матеріальну або кримінальну — в залежності від наслідків, спричинених порушенням.
1.3. Професія слюсаря не вимагає професійного добору, а роботи, які він виконує, відносяться до переліку робіт підвищеної небезпеки, до робіт зі шкідливими та небезпечними умовами праці. 
1.4. Інструкція для професій, роботи яких відносяться до категорії робіт підвищеної небезпеки, переглядається не рідше одного разу на три роки.
1.5. Під час укладання трудового договору, слюсар ознайомлюється у письмовій формі з умовами праці на робочому місці.
1.6. До роботи слюсарем допускаються особи, не молодше 18 років, які пройшли:
– попередню професійну підготовку в закладах освіти;
– медичний огляд;
– вступний інструктаж;
– спеціальне навчання і перевірку знань з питань охорони праці;
– первинний інструктаж на робочому місці;
– інструктаж з пожежної безпеки;
– стажування.
1.7. Новоприйняті робітники, після проходження первинного інструктажу на робочому місці, проходять стажування протягом 2-15 діб відповідно до наказу керівника підприємства.
1.8. В процесі роботи слюсар проходить:
повторний інструктаж:
- один раз на 3 місяці; 
позаплановий інструктаж:
– у разі введення в дію нових або переглянутих нормативних актів з охорони праці, а також при внесенні змін та доповнень до них; 
– при порушеннях працівниками вимог нормативних актів з охорони праці, що можуть призвести або призвели до травм, аварій, пожеж тощо;
– при перерві в роботі працівника більше ніж на 30 календарних днів;
цільовий інструктаж: 
– при ліквідації аварії, стихійного лиха;
– при проведенні робіт, на які оформляються наряд-допуск, розпорядження або інші документи. 
1.9. Перевірка знань з питань охорони праці у слюсаря проводиться комісією підприємства в обсязі інструкцій з охорони праці, інструкції з експлуатації технологічного устаткування, на якому він буде працювати, технологічних карт, надання першої допомоги потерпілим від нещасних випадків, а також правил поведінки у разі виникнення аварії:
- під час прийняття на роботу;
- періодично, не рідше одного разу на 12 місяців; 
- при незадовільних результатах перевірки знань;
- при виконанні робіт з професій за сумісництвом.
1.10. Робітник комплексної бригади повинен бути проінструктований і навчений безпечним прийомам з усіх видів робіт, що виконуються ним.
1.11. Підготовка працівників до виконання робіт підвищеної небезпеки здійснюється в закладах освіти або на підприємстві, які зареєстрували в установленому порядку Декларацію в Держпраці.
1.12. При виконанні робіт з електрообладнанням працівники повинні мати групу з електробезпеки: 
- при роботі з електроінструментом класу I у приміщеннях з підвищеною небезпекою та поза приміщеннями — II групу з електробезпеки;
- при роботі з електроінструментом 2 і 3 класу — I група з електробезпеки;
- електротехнологічні працівники, які здійснюють експлуатацію електротехнологічних установок — ІІ групу з електробезпеки.
Робітнику, який виконує роботи з електрифікованим інструментом необхідно дотримуватися вимог інструкції з охорони праці під час виконання робіт із застосуванням електричних машин та механізмів.
1.13. У разі залучення слюсаря до стропування вантажів з використанням вантажопідіймальних кранів, він повинен пройти навчання, відповідний інструктаж, мати посвідчення стропальника та бути допущеним до виконання цих робіт наказом по підприємству.
1.14. Слюсар повинен знати:
– основні види оснащення;
– види стропування та захватних пристроїв;
– правила сигналізації під час монтажу;
– інструменти та пристрої, що використовуються під час виготовлення та монтажу деталей, вузлів та конструкцій;
– основні види деталей систем вентиляції, кондиціонування повітря, пневмотранспорту й аспірації;
– прилади та способи тимчасового кріплення конструкцій;
- основні властивості і способи обробки листового і профільного металу, металопласту, вініпласту та поліетилену;
- типи кріплення повітроводів і фасонних частин;
- найменування і призначення деталей систем вентиляції, кондиціонування повітря, пневмотран-спорту, аспірації;
- розмічальні позначення;
- способи обробки заготовок;
- способи зварювання вініпласту та поліетилену;
- пристрій і правила експлуатації верстатів і механізмів для обробки листового і профільного металів і металопласту, точкових машин для контактного зварювання;
- правила користування механізованим інструментом;
- способи розмітки і розкрою деталей з металу, металопласту і вініпласту;
- види з’єднань і кріплень повітропроводів і фасонних частин;
- правила виконання робочих деталізованих ескізів;
- прийоми виконання клепаних робіт;
- технологію виготовлення прямих ділянок повітропроводів з металу, металопласту, вініпласту та поліетилену;
- технологію виготовлення фасонних частин повітроводів з листового металу, металопласту, вініпласту та поліетилену;
- будову та принцип дії систем вентиляції, кондиціонування повітря, пневмотранспорту і аспірації;
- номенклатуру виготовленого обладнання та вимоги, що пред’являються до його якості;
– прості способи перевірки щільності зварювальних швів;
– способи захисту металу від корозії;
– види ущільнювальних прокладок для герметизації швів.
1.15. Слюсар зобов’язаний:
– виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку, не вживати алкогольні напої та наркотичні речовини як на робочому місці, так і в побутовому приміщенні;
– дотримуватися вимог охорони праці, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної безпеки;
– працювати у виданому спецодязі, спецвзутті та користуватися засобами індивідуального захисту;
– своєчасно проходити медичне обстеження;
– дотримуватися технологічної дисципліни;
– працювати тільки справним інструментом та обладнанням;
– виконувати тільки ту роботу, яка доручена керівником робіт та з якої проінструктований;
– вживати заходів до негайного усунення причин і умов, які перешкоджають виконанню робіт і негайно повідомляти керівника робіт;
– дбати про особисту безпеку і здоров’я, а також про здоров’я і безпеку оточуючих працівників та відвідувачів в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства;
– не користуватися мобільним зв’язком при виконанні робіт та в небезпечних зонах будівництва;
– не виконувати розпорядження, якщо вони суперечать правилам охорони праці і їх виконання може призвести до нещасного випадку;
– знати і вміти надавати домедичну допомогу потерпілим.
1.16. Організація робочого місця слюсаря повинна бути безпечною на всіх стадіях виконання робіт, однак слід враховувати можливість виникнення наступних шкідливих та небезпечних виробничих факторів:
– наявність перепадів на висоті більше 1,3 м;
– робота поблизу перепадів ближче 2 м;
– недостатнє освітлення робочої зони;
– дія високих і низьких температур;
– наявність відкритих технологічних отворів і прорізів;
– відсутність інвентарних засобів підмощування;
– падіння матеріалів;
– відсутність спеціальних пристроїв, інструментів та обладнання згідно з технологічними картами та проєктом виконання робіт.
1.17. Для зниження рівня впливу небезпечних та шкідливих виробничих факторів слюсар, згідно з типовими галузевими нормами, повинен бути забезпечений наступними засобами індивідуального захисту на які є декларації відповідності згідно з технічним регламентом:

Найменування спецодягу, спецвзуття та запобіжних заходів	Строк
експлуатації   (місяців)	
– жилет сигнальний 	12	
– костюм бавовняний 	10	
– черевики шкіряні на неслизькій підошві 	12	
– рукавиці комбіновані з надолонниками із вінілісшкіри-Т 	2	
– каска 	 до зносу	
На зовнішніх роботах взимку додатково:		
– куртка бавовняна на утеплювальній прокладці 	36	
– брюки бавовняні на утеплювальній прокладці 	36	
– напівчоботи утеплені 	36	

В залежності від характеру роботи можуть видаватися й інші засоби індивідуального захисту.
1.18. Виконувати заготівельні і монтажні роботи дозволяється тільки при достатньому освітленні.
1.19. Інструмент для виготовлення повітропроводів повинен бути справним і відповідати наступним вимогам:
1.19.1. Молотки, кувалди повинні мати злегка опуклу, гладку, не збиту, без задирок, тріщин поверхню бойка і надійно закріплені м’яким сталевим розпірним клином на дерев’яній рукоятці. Поверхня рукоятки повинна бути гладкою, без тріщин, задирок, сучків. Рукоятка повинна бути овального перетину, з незначним потовщенням до вільного кінця.
1.19.2. Напилки та інший ручний інструмент з загостреними неробочими кінцями повинні бути надійно закріпленими в гладко виточеній та рівно зачищеній рукоятці.
Рукоятка повинна мати довжину в залежності від довжини інструменту, але не менше 150 мм і повинна бути стягнута металевим кільцем. Працювати без рукояток забороняється.
1.19.3. Ударні інструменти (шлямбури, зубила, крейцмейселі, керни та інше) не повинні мати скошених чи збитих бойків з задирками, вм’ятинами, вибоїв, тріщин. Довжина інструмента повинна бути не менше 150 мм.
При роботі кувалдою зубило необхідно утримувати рукояткою завдовжки не менше 0,7 м. Ріжучу кромку зубила заточують під кутом в залежності від оброблюваного матеріалу: для рубки чавуну -70°, для сталі -60°, для міді -45°.
1.19.4. Гайкові ключі для збирання і розбирання болтових з’єднань повинні відповідати розмірам головок болтів і гайок і бути без тріщин, вм'ятин, задирок. Губки ключів повинні бути паралельними. Забороняється подовжувати ключі контрключами та інше.
1.19.5. Гострогубці і плоскогубці не повинні мати визубрених рукояток. Губки їх повинні бути гострими, цільними, незазубреними, а плоскогубці повинні мати нестерту насічку.
1.19.6. Струбцини для скріплення двох-трьох деталей для зварювання повинні бути рівними без вм'ятин і тріщин.
1.19.7. Пили (ножівки та інші) повинні бути правильно розведені і добре закріплені.
1.19.8. Лещата на верстатах встановлюють на відстані не менше 1 м один від іншого (ширина верстата повинна бути не менше 0,75 м). Робітники повинні бути захищені від частинок, що відлітають, сіткою висотою не менше 1 м з розміром вічка не більше 3 мм.
1.19.9. Кінці ручних інструментів для перевірки суміщення отворів при монтажі не повинні бути збитими.
1.19.10. На ріжучих крайках покрівельних ножиць не повинно бути викришених місць, вм'ятин і помітних слідів притуплення; болт-вісь, що скріпляє половинки ножиць, повинна дозволяти регулювання нормального зазору між ними, щоб метал розрізався без задирок.
1.19.11. Поверхні киянок повинні бути без тріщин і вибоїв.
1.20. Монтаж систем вентиляції, кондиціонування повітря, пневмотранспорту й аспірації допускається тільки після готовності об’єкта чи окремих його дільниць до монтажу. Про готовність об’єкта до монтажу повинен бути складений акт.
1.21. Для монтажу повітроводу на висоті повинні бути встановлені риштування, помости чи настили з огородженнями, забезпечені драбинами для підйому і спуску робітників.
1.22. При відсутності настилів з огородженнями на висоті необхідно застосовувати випробувані запобіжні пояси. Місце закріплення запобіжного пояса повинно бути вказане майстром чи виконробом.
1.23. Забороняється працювати в монтажній зоні в будинку по одній вертикалі незалежно від кількості перекриттів (поверхів) над робочим місцем.
1.24. Переміщення і монтаж устаткування повинні здійснюватися за завчасно розробленою технологією за допомогою механізмів.
1.25. Усі робочі місця і проходи до них повинні мати достатнє освітлення.
1.26. Електропроводи в місцях виконання робіт повинні бути знеструмлені і надійно обгороджені.
1.27. Технічний стан укрупнених вузлів чи блоків повітроводів і устаткування повинен забезпечувати надійність і простоту їх підйому, встановлення, кріплення.
1.28. Місця, небезпечні для роботи і проходу людей, повинні бути огороджені, мати написи і покажчики, а при роботі в темний час доби — позначені світловими сигналами.

2. ВИМОГИ БЕЗПЕКИ ПЕРЕД ПОЧАТКОМ РОБОТИ

2.1. Привести в порядок спецодяг, заправити його, надіти головний убір.
2.2. Підготувати робоче місце до безпечної роботи, прибрати сторонні предмети, звільнити проходи.
2.3. Переконатися в наявності необхідного інструменту, пристосувань і їх справності.
2.4. Розташувати інструмент, пристосування в необхідному і безпечному для роботи порядку.
2.5. Переконатися в достатньому освітленні, в тому, що світло не сліпить очі.

3. ВИМОГИ БЕЗПЕКИ ПІД ЧАС ВИКОНАННЯ РОБОТИ

3.1. При роботі з ручним інструментом необхідно:
3.1.1. Користуватися захисними сітчастими окулярами.
3.1.2. Бити молотком у напрямку до огорожі або стіні.
3.1.3. Прибирати металеву стружку і пил спеціальними щітками.
3.1.4. При складанні фасонних частин і повітропроводів застосовувати спеціальні пристосування.
3.1.5. На верстатах, ножицях, валках і інших механізмах дозволяється працювати тільки тим, за ким закріплені ці механізми.
3.1.6. Робітники, зайняті на виготовленні вентиляційних повітропроводів, повинні дотримуватися заходів безпеки.
3.1.7. Підлога навколо вальців, ножиць та інших механізмів повинна бути рівною і не слизькою.
3.1.8. Метал при рубці і правці необхідно надійно закріплювати в лещатах.
3.1.9. При одноразовій роботі зі зварником, слюсар повинен користуватися ширмами або окулярами зі світлофільтрами.
3.1.10. Для попередження опіків і шкідливого впливу хімічних речовин і кислот при лудінні необхідно працювати в гумових рукавичках, чоботах і прогумованих фартухах.
3.1.11. При обробці металу на вальцях необхідно ретельно слідкувати за одягом, щоб не було звисаючих кінців; працювати без головного убору забороняється.
3.1.12. Для запобігання попаданню пальців рук під ніж важільних і інших ножиць необхідно користуватися запобіжними лінійками та іншим пристосуванням.
3.1.13. Згинання металу, товщина якого перевищує товщину, встановлену паспортом даного верстата, забороняється.
3.2. При монтажі вентиляційних повітропроводів необхідно дотримуватися таких вимог:
3.2.1. Піднімати повітропровід необхідно випробуваними і перевіреними механізмами, особливу увагу слід звертати на неприпустимість тертя канатів об різні предмети і стіни.
3.2.2. Монтаж повітроводів необхідно проводити не менше ніж двом робітникам з помостів, риштувань, колисок і настилів, виготовлених з міцного матеріалу; вони повинні бути виготовлені і встановлені відповідно до плану виконання робіт (ПВР) і випробувані.
3.2.3. Пристрій тимчасових опор, підставок, використання випадкових предметів, а також монтаж повітропроводів з приставних драбин, забороняється.
3.2.4. При виконанні робіт на висоті необхідно користуватися випробуваними і перевіреними запобіжними поясами.
3.2.5. Кріпити повітровід на будівельних конструкціях допускається тільки з письмового дозволу виконроба (майстра) генпідрядника.
3.2.6. Домагатися збігу отворів фланців при з’єднанні секцій повітропроводів необхідно оправками, а не пальцями.
3.3. Під час герметизації стиків синтетичними клеями необхідно:
3.3.1. Матеріал зберігати в герметичній посудині.
3.3.2. Працювати в захисних рукавичках або користуватися пастами.
3.3.3. При перервах в роботі, після закінчення роботи і, особливо, перед вживанням їжі, необхідно мити руки миючими засобами та ретельно їх витирати індивідуальним рушником.
3.3.4. Зберігати і застосовувати клеї з урахуванням пожежної безпеки.

4. ВИМОГИ БЕЗПЕКИ ПІСЛЯ ЗАКІНЧЕННЯ РОБОТИ

4.1. Прибрати робоче місце, відходи від заготівельних робіт, клеї покласти у відведене для них місце.
4.2. Відключити від мережі все електрообладнання.
4.3. Інструмент, пристосування, механізми протерти, змастити і скласти в спеціально відведене для них місце.
4.4. Зняти спецодяг, помити руки, обличчя з милом; при можливості прийняти душ.
4.5. Повідомити виконробу (майстру) про всі недоліки, які мали місце під час роботи.

5. ВИМОГИ БЕЗПЕКИ В АВАРІЙНИХ СИТУАЦІЯХ

5.1. Припинити роботу, відключити все електрообладнання, не допускати сторонніх осіб в небезпечну зону.
5.2. Повідомити про те, що сталося, виконробу (майстру).
5.3. Надання домедичної допомоги у разі травмування працівника:
5.3.1. Вжити всіх можливих заходів, необхідних для надання допомоги потерпілому: визволити його від подальшого впливу на організм факторів, які загрожують здоров’ю та життю (звільнити від дії електричного струму, винести із зараженої зони, загасити одяг, що горить тощо), за необхідності винести на свіже повітря, звільнити від одягу, що заважає диханню.
5.3.2. Оцінити стан потерпілого (наявність у нього дихання, серцебиття, свідомості тощо), за потреби надати домедичну допомогу, згідно з інструкцією з надання домедичної допомоги, що діє на підприємстві. 
5.4. За загрози виникнення або при виникненні інших аварійних ситуацій, викликати інші аварійно-рятувальні служби (газорятувальну тощо) та діяти відповідно до вказівок керівника.
5.5. Зберегти до прибуття комісії з розслідування нещасного випадку обставини на робочому місці, машини, механізми, обладнання, устаткування у такому стані, в якому вони були на момент нещасного випадку, якщо це не загрожує життю та здоров’ю інших працівників і не призведе до більш тяжких наслідків або порушення виробничих процесів.
5.6. Про кожен нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа-свідок, має негайно повідомити безпосередньому керівнику робіт, службі охорони праці чи іншій уповноваженій особі підприємства. 
5.7. У випадку виникнення пожежі:
– помітивши загоряння чи його ознаки, негайно припинити роботу, за можливості вивести трактор у безпечне місце, відключити акумуляторну батарею; вжити всіх можливих заходів, щоб загасити вогонь, з дотриманням заходів особистої безпеки та правил пожежної безпеки, за умови, що це не загрожує життю та здоров’ю: гасити тільки вуглекислотними та порошковими вогнегасниками, засипати землею або накрити брезентом; заборонено заливати водою пальне, що горить;
– якщо погасити пожежу своїми силами не вдалося, викликати пожежну частину за телефоном 101, при цьому вказати свої прізвище, ім’я та по батькові, чітко сформулювати характер події та адресу об’єкта, наявність людей;
– вжити (за можливості) заходів щодо евакуації людей та збереження матеріальних цінностей;
– негайно повідомити про подію, що трапилася, керівнику робіт.

			
(посада розробника)	(підпис)	(ініціали, прізвище)	

 П о г о д ж е н о :		
Інженер з охорони праці			
	(підпис)	(ініціали, прізвище)	
			
Начальник юридичного відділу			
	(підпис)	(ініціали, прізвище)	

Інструкцію підготував О. Кравчун, експерт з охорони праці